Poikani, sulkisitko sen onnettoman nukkeohjelman?
- Harjaa hampaasi. - Älä kutsu häntä nukeksi.
Anteeksi mitä?
Howdy Doody ei ole nukke, vaan oikea poika.
- Hän elää. - Ja nyt hän sanoo, että hyvää yötä.
Muista, että sinun on oltava unessa, kun hän tulee savupiipusta.
- Ei tuo ole mikään savupiippu, isä. - Hänellä on omat keinonsa.
- Haluan odottaa ja nähdä hänen tulevan. - Pötyä.
- Selvä, sitten haluan kuulla sadun. - Ei satuja tänä iltana.
Vain yhden! Sen jälkeen menen heti sänkyyn.
Harjaan hampaani. Lupaan sen.
Kerrotaan, että aikojen alussa -
ihmiset, pedot ja kaikki taikaolennot -
asuvat yhdessä Aidlenin, isäpuun alla.
Mutta luotujen ihmisten sydämiin jäi aukko.
Aukko, jota mikään omaisuus, voima tai tieto ei pystyisi täyttämään.
Loputtomassa ahneudessaan ihmiset uneksivat -
kasvattavansa valtansa maailmanlaajuiseksi.
Monien haltioiden, hirviöiden ja peikkojen -
verta vuodatettiin sodassa ihmisiä vastaan.
Haltijamaan yksikätinen kuningas Balor -
seurasi teurastusta kauhistuksissaan ja epätoivoisena.
Eräänä päivänä peikkojen mestariseppä tarjoutui -
valmistamaan kuninkaalle kultaisen mekaanisen armeijan.
70 kertaa 70 sotilasta, jotka eivät tuntisi nälkää, -
ja joita ei voitaisi pysäyttää.
Prinssi Nuada rukoili isäänsä suostumaan.
"Valmistakaa minulle se armeija.", sanoi kuningas.
Niin taottiin maaginen kruunu, joka mahdollisti kuninkaallisten -
hallita kultaista armeijaa, ellei heitä haastettaisi taisteluun.
"Olen kuningas Balor, kultaisen armeijan päällikkö.
Kiistääkö kukaan oikeuttani?"
Hänen valtaistuinsalissaan kukaan ei kyseenalaistanut hänen sanaansa.
Entä jos joku olisi haastanut hänet? Olisiko syntynyt tappelu?
Todennäköisesti. Onhan haasteeseen vastattava.
- Haluatko kuulla tarinan loppuun vai et? - Kyllä, kiitos.
Maailma oli muuttunut. Seuraavan kerran, kun ihmiset marssivat, -
he tunsivat maan tärisevän allaan.
He huomasivat taivaan tummuvan hirviömäisistä muodoista.
Kultainen armeija ei säälinyt ketään.
He eivät tunteneet uskollisuutta eivätkä kipua.
Kuningas Balorin sydän täyttyi katumuksesta.
Hän määräsi aselevon ja jakoi kruunun kolmeen osaan.
Yksi ihmisille ja kaksi itselleen.
Vaihtokauppana ihmiset pitäisivät kaupungit ja taikaolennot saisivat metsät.
Tätä aselepoa kunnioittaisivat sukupolvet toisensa jälkeen -
aikojen loppuun saakka.
Prinssi Nuada ei uskonut ihmisten lupauksiin.
Kerrotaan, että hän lähti maanpakoon ja vannoi palaavansa -
päivänä, jolloin hänen kansansa häntä eniten tarvitsisi.
Heidän hallitsemansa kultainen armeija -
lukittiin maan alle odottamaan.
Ja siellä se on vieläkin.
Odottaen päivää, jolloin kruunusta tulee kokonainen.
Hiljaa, paikallaan ja tuhoutumattomana.
Mitä se tuhomattomana tarkoittaa?
Tuhoutumaton, eli sitä ei voi tuhota.
- Nukuhan nyt, poikaseni. - Sehän oli vain satua, eikö, isä?
- Niinkö luulet? - Älä viitsi. Eivät ne voi olla totta.
Poikani -
olen varma, että se selviää sinulle.
Kauanko olet ollut siinä, ystäväni?
Ne ovat tuolla.
Ostin ne tänään. En ole ruokkinut niitä. Lainkaan.
Menen ylös ensin, sinä tulet perästä.
Muista, herra Wink: älä ujostele.
Seuraava kohde, numero 776 -
on tärkeä hahmo. Hedelmällisyyden jumalatar, -
iältään arviolta 15 000 - 10 000 vuotta ennen Kristusta.
Se löydettiin säilytyspaikasta joenpengermästä noin 30 metrin päästä Shannon-joesta.
Aloitamme huutamisen 300 000 dollarista.
300 000, 325 000, kiitoksia.
350 000, kiitos.
375 000, ensimmäisen, toisen ja myyty!
Nyt siirrymme seuraavaan kohteeseen, eli numeroon 777.
Osa Bethmoran kuninkaallisesta kruunusta.
Sen alkuperän kerrotaan liittyvän tarinaan Maan pojista -
ja kultaisen armeijan luomiseen.
Tässä se on.
Hyvät naiset ja herrat, pysykää aloillanne.
Huutaminen aloitetaan pian. Tämä on varmasti vain lyhytaikainen sähkökatkos.
Nyt ensimmäistä kertaa huutokaupattavana, osa Bethmoran kuninkaallisesta kruunusta.
- Kauan sitten kadonneesta kulttuurista. - Kadonneesta?
Ei todellakaan.
Te olette voineet unohtaa. Se on hyvin paljon hengissä.
Kuka te olette? Kertokaa nimenne!
- Ette voi vain... - Olen prinssi Nuada, Hopeapeitsi, kuningas Balorin poika.
Olen täällä saadakseni sen mikä minulle kuuluu.
Vartijat! Kutsukaa vartijat!
Mitä luulette tekevänne? Tämä on hävytöntä!
Viekää mitä haluatte. Aivan mitä tahansa!
Vaikene.
Istukaa! Olette vain ylpeitä ja tyhjiä kuoria!
Muistuttakoon tämä teitä, miksi pimeää joskus pelättiin.
Kalapuikko! Meidän on juteltava.
Salaisesti. Eikö hän ymmärrä sanaa?
Olemme edelleen valtion leivissä ja salaisia. Vaikkakin likainen salaisuus.
Virallisesti meitä ei ole olemassa.
Ymmärrätkö ongelman, kun päädymme näihin...
Metroon, valtatielle tai puistoon.
Hän jopa poseerasi tätä varten ja antoi nimikirjoituksen.
Jokainen kuva ja videoleike maksaa minulle omaisuuden. Se näytettiin YouTubessa.
- Vihaan YouTubea. - Hän tahtoo ulkopuolisen maailman -
tietävän mitä me, ja hän tekee.
- Hän inhoaa minua. - Tuskinpa vain.
- Niinkö? Tarkkuusharjoittelua. - Voi kamala.
Ja hän lähettää niitä ympäriinsä.
Ymmärrätkö, miltä tuo tuntuu?
- Mitä täällä tapahtuu? - On perjantai.
Kuuntelehan. Hän vihaa minua ja yrittää tuhota minut. Uskottavuuteni on alhainen.
- Uskottavuutesi? - Minun mojoni.
Washington alkaa epäillä, hoidanko hommani.
Luuletko, että tämä on helppo työ? Luuletko minun nauttivan tästä?
Tästä piikkinä lihassa olosta? Minä...
Olen lääkityksen alaisena.
Tämä ei ole karkkia, vaan närästyslääkettä. Eihän siihen reseptiä tarvitse.
Lääkettä tämä on.
Olen huolissani, koska minä, tai siis me...
Olemmehan vain nöyriä virkamiehiä.
Tämä ei johdu sinusta. Hän vain oikuttelee.
- Hänen ja Lizin välit ovat hieman kireät. - Kireät?
- Kuinka kireät? Kireät miten? - Sitä normaalia.
Uusi pari sopeutuu toisiinsa.
He riitelevät. Aina välillä, kuten kaikki muutkin.
Heillä on hyviä ja huonoja päiviä.
- Terve, Abe. - Red, tule takaisin!
- Manning. - Siivoa vaatteesi!
Älä anna minun odottaa!
- Varokaa. Liz on tulessa. - Joskus on todella huonoja päiviä.
- Tiedäthän, etten pelkää sinua. - Sinun pitäisi. Katso tätä sotkua!
Minulla on yksi sääntö: älä koske tavaroihini.
- Ymmärsin. Se on sääntösi. - Ainoa sääntöni.
- Rauhoituhan jo. - Kuinka voisin, kun täällä on vain tavaroitasi.
- Sama CD ja LP. - Ei Al Greenia voi kuunnella CD:ltä.
Ja vielä kahdeksanraitaisella nauhalla?
Jonain päivänä maailma ymmärtää virheensä. Kasiraita oli parasta.
Lapset, voitte tulla pois sieltä. Se on ohi.
Entä minä, Red? Tarvitsen tilaa itselleni.
Etsi edes hammasharjani.
Hammasharjasi? Odota vähän.
Tuossahan se on!
Red, en voi elää näin.
Harmin paikka.
Nyt on mentävä. Meidän jokaisen. Tämähän on hätätilanne?
- Mennään. - Red! Odota hetki!
Voi piru, Manning... Varo hieman, Liz.
Red, kuuntele.
- Manning. - Menemme Manhattanin keskustaan.
- Siitä tulee hauskaa. - Keskustaan, hyvin vaarallista.
Vaarallista sinulle ja etenkin minulle.
Tiedän, että haaveilet ulkomaailmasta, mutta usko pois, ei siellä ole hienoa.
Pelkkiä raakalaisia oikeastaan. Epämiellyttävää!
Kun nämä taas -
ovat hyviä. Kuubalaisia.
- Hyviä! - Nähdyksi tuleminen?
- Paha. - Oikein. Takavarikoin näitä laatikollisen.
Voin hankkia niitä lisää, -
mutta sinun on tehtävä pieni palvelus. Ole tänä iltana erittäin...
- Diskreetti. - Kiitos.
- Ei kestä. - Diskreetti.
Näkymätön. Sisään ja ulos.
- Todellako? - Osaan olla diskreetti, jos haluan.
- Enkö seurannut sinua ja Myersiakin? - Ja sitten siirrätit hänet Antarktikselle.
- Todella diskreettiä. - Hän sanoi pitävänsä kylmästä.
Kuin varjo.
Kuin varjo yössä.
Tulli havaitsi muutamia laittomasti maahantuotuja esineitä.
Kyseessä on pieni rikkomus.
Kaasutasku. He havaitsivat kaasutaskun tuolla ylhäällä.
Komennuksessani olevat FBI-agentit ovat parhaillaan menossa ylös -
erityisten kaasuvarustusten kanssa.
Voi luoja, mikä haju.
Pahempaa kuin minun huoneessani.
- Hymyä. - Mennään.
Hälytyksen aiheuttaja on häipynyt. Yli 70 vierasta mukanaan.
- Täällä ei näy selviytyneitä, eikä ruumiita. - Sama juttu täällä, beibi.
- Älä kutsu minua beibiksi. - Sanoin Abe! Väärä kanava.
Abe, Liz taitaa olla vieläkin vihainen minulle.
Olet edelleen samalla kanavalla.
- Voinko kysyä jotain? - Et.
- Kun pääsemme kotiin, siivoan kaikki sotkut. - Se ei ole se ongelma.
- Mikä sitten? - Ei nyt.
Mitä löytyi, Abe?
Erittäin mielenkiintoista. Molemmissa laatikoissa on kuninkaallinen sinetti, -
jota käytetään vain sodan aikana.
Red, meillä on seuraa.
- Kerro nyt jotain hyödyllistä, Sininen. - Kaivautujaotukoita.
- Kuinka monta? - Monta. Ruumiita ei ole, -
koska mitään ei ole jäänyt tähteeksi. Oletko huomannut lattian?
- Voi paska. - Juuri niin.
Nämä otukat vain syövät ja syövät, kakkivat ja syövät lisää.
Kuulostaako tutulta?
Piru vie, Abe, mitä nuo ovat?
- Carchalidun Calcharea. - Englanniksi!
Ne ovat hammaskeijuja. 200-luvun Mustasta metsästä.
Syövät lähinnä kalsiumia. Luita, ihoa, elimiä...
Ne pyrkivät kuitenkin aloittamaan hampaista. Siitä nimi hammaskeiju.
Eivätkä ne taida jättää rahaa.
Voi luoja!
- Liz! Olet raskaana! - Enkä ole.
Kyllä olet.
- Näkyykö jotain, Marble? - Taisin löytää yhden.
Se on aika söpö.
Älä mene sen lähelle.
Se puree minua!
Marble!
Red, tarvitsemme sinua täällä!
Marble!
Pienet pirulaiset.
Jatka ampumista, Abe!
Saamari!
Anteeksi, rouva.
Teidän kannattaisi juosta.
- Yläkerrassa on kassaholvi. - Kuinka pääsemme sinne?
Pidä kiirettä!
Juoskaa!
Yläkerran kassaholviin!
Abe! Ylös portaita!
- Anna mennä, Liz, polta ne kaikki! - Vauhtia!
Mene kassaholviin, Abe!
Steel!
Kirotut pedot!
Tuli on minun.
Tuli on minussa.
Red, pysy kaukana ikkunasta!
Minua et pure!
Tuli on minussa!
Täältä tullaan, maailma!
Mitä olet tehnyt?
- Taisimme paljastua. - Hellboy, täällä näin!
Teidän kuninkaallinen korkeutenne!
Tervetuloa, prinssi Nuada.
Kunnioitamme paluutanne.
Ennen neuvoston eteen tuloasi, teidän täytyy -
- luovuttaa aseenne. - En luovuta.
Se on sääntö, herrani, -
niin talonpojalle kuin prinssillekin.
Olisi nautinto päättää päiväsi.
Ole kiltti, veljeni. Anna aseesi minulle.
Vuoksesi, sisareni, -
mitä tahansa.
Lukuisien silminnäkijöiden mukaan ihmishenkiä oli vaarassa.
Siinä näette Hellboyn, mutta onko hän todella puolellamme?
...kyllä, mutta haluan vain olla tavallinen kuten kaikki muutkin.
Sinulta menee tämä ohitse. Olemme televisiossa.
- Liz! Onko kaikki hyvin? - Kyllä. Tulen kohta.
Sinun ei tarvitse tehdä noin. Luota minuun. Luen sen tarkasti.
Pää kiinni, Abe! Irrota kirotut näppisi siitä ovesta!
Ei mitään pelättävää. Redin ulkomuodosta huolimatta, -
uskon, että hänestä tulee loistava isähahmo.
Entäpä tämä tyyppi?
- Kävelee wc-pöntön istuin päässään. - Pöntön istuin!
Se on päivänselvää! Se on hengityskone!
Meidän pitäisi kai hylätä roska-auto. Se antaa meistä vääränlaisen kuvan.
Pidätkö ongelmanamme kuljetusta?
Entä tämä tyttö? Mikä hänessä muka on vikana? Hän on söpö. Hän voisi olla show'ssakin.
Vihaan, kun ihmiset tuijottavat.
Tunnen itseni kummajaiseksi.
Sinulla ei ollut oikeutta tuohon.
- Se on Manning! Voisitko... - Kyseessä on kaasutasku.
Kaasupurkaus on tapahtuma, joka saattaa esiintyä...
Kaasutasku! Mikä idiootti.
Sinä murhasit minut.
Teit minut naurunalaiseksi. Ja...
- Aiheutit tämän ihan itse. - Minkä?
Washington lähettää uuden tutkimusagentin.
- Uuden tyypinkö? Miksi? - Vahtimaan sinua.
Herrani, olkaa hyvä.
- Isäni. - Miksi?
Miksi teet tämän minulle?
- Miksi? - Vapauttaaksemme meidät.
- Meidät kaikki, isä. - Rikot aselevon -
- kansamme ja ihmisten välillä. - Aselepo perustuu häpeälle!
Ihmiset ovat unohtaneet jumalat, tuhonneet maan, minkä vuoksi?
Pysäköintialueita, ostoskeskuksia...
Heidän sydämensä on ahne. He eivät ole ikinä tyytyväisiä, eivätkä saa tarpeekseen!
Eivätkö ihmiset toimikin noin?
Eikö se olekin heidän luontonsa?
Kunnia?
Katso tätä paikkaa! Missä on sen kunniallisuus?
Isä, olit kerran ylpeä soturi.
Milloin sinusta tuli heidän lemmikkinsä?
Olen palannut maanpaosta sotiakseni, -
ja voittaakseni takaisin maamme ja syntymäoikeutemme!
Siksi kutsunkin avuksi jokaisen kansastani, ja he vastaavat.
Hyvät, pahat -
- ja huonoimmat. - Kultainen amulettini!
- Et voi olla noin uhmakas. - Ehkä olen.
- Ehkä minut pakotettiin siihen. - Sinulla on amuletti.
Vihreät niittymme tahrautuvat vereen.
Anna armeijasi levätä.
Rituaalimme on päättynyt... Muuten me katoamme.
Me emme katoa.
Kysyn sinulta viimeisen kerran, poikani.
- Onko tämä polku, jonka haluat valita? - Kyllä on. Olen pahoillani, isä.
Sitten et jätä minulle vaihtoehtoa...
Kuolema.
Entä sinä, sisareni. Yhdytkö kuninkaasi päätökseen?
Kyllä, veljeni.
Hyvä on sitten. Kuolema se olkoon.
Rakastan sinua ikuisesti, isäni.
Nyt viimeinen osa, sisareni...
Missä hän on?
Etsikää hänet heti!
- Anteeksi. Onko hän täällä? - Ei vielä.
- Me emme tarvitse häntä. - Olen eri mieltä. Tämä tyyppi on iso kiho Washingtonissa.
- Mikä hänen nimensä on? - Hän on Johann Krauss.
- Johann Krauss? Kuulostaa saksalaiselta. - Hän on arvostetuimpia ekto...
- Ektoplasmismin. - Kiitos, ektoplasmismin tutkija.
Eurooppalainen yhteyshenkilömme antoi hyvät suositukset.
Yhteyshenkilö, rakastan sitä sanaa. Se on niin virallinen.
- En pidä saksalaisista. - Ei sormenjälkiä.
- He saavat minut hermostumaan. - Ei kuvaa, papereiden mukaan hänellä on -
miellyttävän avoimet kasvot.
Voi hyvä luoja.
Naiset ja herrat, Johann Krauss, palveluksessanne.
Minä pidän hänestä.
Voi pientä raukkaa. Ostettu ja myyty mustassa pörssissä, -
tungettu kontteihin, salakuljetettu, hyväksikäytetty...
- Hänellä on hyvin ilmeikkäät kädet. - Laatikon sinetti huolestuttaa myös.
- Sodan ajan tunnus. - Kyllä, Bethmoran klaanista. Maan pojat.
Tiedoissa sanotaan, että olet operaation aivot. Täytyy tunnustaa, olen vaikuttunut.
Minun tiedoissani sanotaan, herra Krauss, että työskentelen -
tiiviisti Aben kanssa ja koulutan häntä.
Katsotaan, mitä pieni vartalomme muistaa.
Ehkä pääsemme tekemään sinusta luonnoksen, kun olet palanut hengiltä.
- Ehkä pyhä Malachy voi auttaa. - Ei amuletteja, herra. Teleplastiaa.
- Plastiikkaa, todella modernia. - Teleplastiaa, -
jolla ektoplastikko meedio, kuten tohtori Krauss, voi hallita elottomia asioita.
Orgaanisia, mekaanisia, kuolleita tai eläviä.
Ota kaikki sisään, pienokainen.
Niin sitä pitää. Nouse ylös.
Nyt hallitsen täysin sen lihaksiston.
Katsotaan, kauanko voin jatkaa tätä.
Jätä hännänpääni rauhaan. Niin, juuri sinä.
Hän väittää sinua röyhkeäksi, raakalaiseksi ja melko tyhmäksi.
Pieni ystävämme muistaa nähtävästi ääniä markkinoilta.
Kummallista peikkokieltä viimeisessä paikassa, jossa laatikko avattiin.
- Peikkomarkkinat. - Peikkomarkkinat. Paikkaa ei ole löydetty.
Koska sitä ei ole olemassakaan.
Tohtori Krauss. Pieni tiedonantajamme näyttää huonovointiselta.
Takaisin sisään vain. Nyt tiedämme, mistä aloittaa.
Peikot asuvat siltojen alla.
Olet nero. Tiesitkö muuten, että New Yorkissa on yli 2 000 siltaa.
Mutta Vladimir Vania, 1800-luvulla elänyt okkultismin historioitsija, -
sanoo peikkomarkkinoiden sijaitsevan suoraan Brooklynin sillan itäpään alla.
- Olen jo vilkaissut sinne. - Niin, mutta et minun kanssani, agentti.
Lähdetään matkaan.
- "Et minun kanssani, agentti." Iso ego. - Minä pidän hänestä.
Voit pitää hänet.
Olenko ainoa, joka ei pidä hänestä.
Älä nojaa. Laatikko 336 sisältää Schuftainin lasit. Voiko se olla totta?
Viimeiset kolme ehjää paria. Käytämme niitä paikallistaaksemme peikkomarkkinat.
Mahtavaa. Schuftainin lasit. Olet sankarini.
- Oletko Hellboy? - Olet ruma.
Vielä kaksi seinälle eteeni, ja kolme kujille tuonnepäin.
- Mitä sinä pidät herra Kaikkitietävästä? - En tiedä, tapasimme vasta.
- Olet Hellboy. - Tiedän, olen ruma!
Puhutaan siitä myöhemmin. Hän on itsevarma, -
ja se saattaa pelottaa sinua.
Mikä tämä on?
Emme näe paljaalla silmällä keijuja tai peikkoja. Heillä on -
näkymättömäksi tekevä aura tai taika.
Mutta vuonna 1878 Emile Schuftain suunnitteli ja rakensi nämä.
Neljä kristallista linssiä, jotka kumoavat efektin -
ja paljastavat asioiden todellisen olemuksen.
- Tohtori Krauss, ne ovat kauniimmat kuin kuvittelinkaan. - Koeta niitä sitten, agentti.
- Katso näitä kireitä nahkahihnoja. - Pelottaa minua?
- Herra Kraus? - Krauss. Kahdella S:llä.
SS? Aivan. Tietenkin... Nuo laitteenne?
Mistä tiedätte, että ne toimivat?
- Minulla on epäilty. - Antakaa minulle paikannus, agentti Sherman.
- B-12. Kujalla, teistä pohjoiseen. - Kiitos. Siirrymme kohteeseen.
Pidä naista silmällä. Palaan pian.
- Tuota vanhaa rouvaako? Älä viitsi. - Se on fragglewump. Ruma skottilainen peikko.
- Ne pelkäävät kanarialintuja. - Voi luoja! Kanarialintujako?
- Entä nuo kissat? - Nainen syö niitä.
Onko tuo otus nainen?
Älkää hölmöilkö! Mitä luulette tekevänne?
- Hän aikoo syödä kissan! - Paljastatte meidät.
- Käytetään kanarialintua. - Hän aikoo syödä sen!
Käytetään lintua, tohtori Krauss.
- Hän aikoo syödä kissan! - Paikoillanne! Noudattakaa käskyjäni!
- En voi katsoa vierestä. - Olette alaiseni.
- Teidän on toteltava! - Vähät siitä!
- Lucy, kotona ollaan! - Tulkaa takaisin!
- Voinko auttaa, kultaseni? - Anna olla, kuvotus. Näemme sinut.
Näette minut? Miten muka näette minut?
- Etsimme tietä peikkomarkkinoille. Vihjeitä? - Askelkin vielä, niin revin sydämesi irti!
Vanhaan tyyliin sitten. Anna lintu minulle.
- Ei kanarialintua! - Pelkäätkö tätä pikkuista? Kumma juttu.
Riittää! Vien teidät sinne.
Mennään sitten, senkin likainen, vanha peikko.
- Mennään. - Agentti Sherman, -
etenemme peikkomarkkinoille. Pitäkää yhteydet minimissä. Loppu.
- Pidän hänestä. Hän ottaa vastuuta. - Niinkö sinusta?
- Hän on tehokas ja täsmällinen. - Lisää "kestävä", niin siinä on uusi kello.
Tohtori Krauss ymmärtää komentoketjun päälle.
- Voi veljet. - Hän tuntuu myös pitävän minusta.
Perillä ollaan.
Melkoinen ovi.
Monimutkainen yhdistelmälukko. Mitä mieltä olette, agentti Sapien?
Huono juttu. Yhdistelmiä on niin paljon, että olemme täällä päiväkausia.
- Emme välttämättä. - Kokeilen omaa tekniikkaani.
- Avaa se, Lucy. - En avaa!
Olisit kiltti?
Vaikka repisitte silmät päästäni, sisukseni, jalkani ja kieleni, -
en koskaan avaa tuota ovea!
- Tuoko on kuulustelutekniikkanne? - Hän sanoi "en koskaan".
Se on epäeettistä!
Hän ei siis pitänyt siitä.
Mitä? Näytätkö siis itse, miten asia hoidetaan, herra Ohjesääntö?
- Niinkö? - Kyllä. Taidanpa näyttää.
Katsotaanpa... Kyllä vain.
Hyvät herrat, tervetuloa peikkomarkkinoille.
Tuoretta kalaa?
Haluaisitteko tuoretta kalaa?
Red, minulla on sinulle todella tärkeää kerrottavaa.
Olisitpa täällä, Liz. Pitäisit paikasta.
- Kukaan ei tuijota. Sulaudumme joukkoon. - Agentti?
Käskinhän pitää yhteydet minimissä. Paljastatte meidät.
Hän taitaa olla oikeassa.
Lopettelenkin tähän.
- Krauss tahtoo radiohiljaisuutta, joten... - Loppu.
Kuninkaallinen sinetti?
- Red, kuuletko minua? - Kyllä, mutta katselen Sherlockia työssään.
- Puhutaan myöhemmin. - Anteeksi, herra?
Anteeksi, mutta voisinko kysyä teiltä jotakin?
Anteeksi, mutta oletteko nähneet kenenkään ostavan tällaista hammaskeijua.
- Kukaan ei myy niitä täällä. - New Jerseyssä ehkä.
Entä tämä sitten? Tunnistatteko sinetin?
- Käskekää hänen lähteä! - Auttaisitteko, hyvä herra?
- Sinun olisi parasta lähteä. Nyt heti. - Korvaisimme tämän kyllä teille.
Älä tuhlaa aikaasi! Emme puhu mitään!
- Mitä teette? - Oletko täysin varma tuosta? - Täysin.
- Puhut siis... - En koskaan!
- Et koskaan? - En koskaan, ikinä, milloinkaan!
- Joko juttu alkaa luistaa? - Hän ei puhu koskaan.
Aivan niin! Älä lyö minua enää.
- Nynny. - Kuka osti hammaskeijut?
Prinssi Nuada. Hänen sanotaan rikkoneen rauhan -
ja nyt puhutaan sodasta. Sodasta ihmismaailmassa.
- Valitan, penska. - Ei se mitään.
- Kiltti vauva. - En ole vauva, olen kasvain.
Red, seuraan johtolankaa.
Se ei välttämättä...
Se ei välttämättä ole mitään, mutta kerron pian.
Mitä haluat? Kerro nimesi.
Seuratkaa minua.
Isänne jätti teille tämän kartan.
Hänen mukaansa sen sisällä on salaisuus -
kultaisen armeijan sijainnista.
Menkää. Nopeasti, teidän korkeutenne.
- Voinko auttaa jotenkin? - Ei kiitos, katselen vain.
- Ette voi mennä sinne. - Miksi seuraatte minua?
Toivoin löytäväni vanhoja karttoja rajaseuduista...
- Miksi seuraatte minua? - En seurannut.
Lähettikö veljeni teidät varastamaan kruunun osan?
Veljenne? Olette käsittänyt väärin, vakuutan teille.
Vastatkaa sitten totuudenmukaisesti. Miksi seuraatte minua?
Nimeni on Abraham Sapien.
- Sellaista nimeä ei ole olemassakaan. - En pidä siitä itsekään...
Riittää! Ojenna kätesi.
Kätesi.
Olet paranormaalien ilmiöiden tutkimus- ja torjuntaviraston agentti, -
ja nimesi on...
- Kauhea, tiedän. - Minä olen Nuala, prinsessa Nuala.
Tiedän. Suokaa anteeksi, teidän korkeutenne, mutta kun opitte minusta, -
opin samalla hiukan teistä.
- Tiedän teidän tarvitsevan apuamme. - Pelkäänpä sen olevan toisinpäin.
Ikkuna, menkää ulos. Minä hoidan tämän.
Voi kamala.
Mene! Mene!
- Häivy, Sininen. - Tulkaa mukaani, teidän korkeutenne.
Sinä...
Sanon tämän niin hienovaraisesti kuin pystyn.
Sikarini! Se oli kuubalainen. Nyt suututit minut.
Voihan paska!
Pysykin maassa!
Perhana!
Hammas. Oletko tyytyväinen?
Anna olla, kaveri. Se on ohitse.
Sinuna en tekisi tuota.
Sanoinhan.
Hyvä luoja, mitä oikein teit, agentti Hellboy? Katso tätä, nyt meidän on lähdettävä.
Red, tässä on prinsessa Nuala.
- Neiti. - Meidän on lähdettävä. Heti!
Mennään.
Wink on kuollut.
Tapan punaisen jättiläisen.
Mitä kerrottavaa teillä on?
Markkinoilla... Wink kuoli.
Sotiakseen veljeni tarvitsee tämän. Viimeisen osan Bethmoran kruunusta.
Sekä tämän kartan kultaisen armeijan kammion sijainnista.
Kultainen armeija. Kuoleman airueet, pysäyttämätön virta.
- Howdy Doody... - Teidän korkeutenne, -
- jos annatte kruunun osan meille... - Ei. Se kulkee mukanani.
Isäni kuoli puolustaakseen rauhaa maailmassanne.
- Kunnioittakaa hänen aikeitaan. - Neiti on todellisessa vaarassa.
- Menettekö hänestä takuuseen, agentti Sapien? - Mitä ponnekkaimmin.
Siltikin, olen pahoillani, -
mutta emme voi ottaa sellaista vastuuta kannettavaksemme.
Neiti menetti juuri isänsä, mitä muuta haluat?
Et ehkä välitä, mutta on toimintatapoja, sääntöjä ja pieni käsikirja joka...
- Hän tulee mukaamme. Tajusitko, kaasupussi? - Miksi sanoit minua?
Sinä!
- Maksat siitä, mitä teit ystävälleni. - Niin varmaan. Huolitko sekkejä?
Demoni, syntynyt varjojen kohdusta, -
lähetetty tuhoamaan heidän maailmansa, johon luulet yhä kuuluvasi.
Puhummeko koko yön, sillä olen todella uninen?
Ei, veli! Ei!
Tapa hänet.
- Sehän on vain pomppiva papu. - Se suuntaa viemäriin. Nopeasti!
Voi kamala.
Ei, ei, ei!
Mitä hittoa tuo on?
Perääntykää.
Menkää pois alta!
Saimme näköyhteyden.
Se on elementaali. Elämän antaja ja tuhoaja.
Metsän jumala.
Metsän jumala, vai?
Nyt tarvitaan isoa tykkiä.
Auttakaa minua!
- Kuinka voin auttaa, rouva? - Lapseni on autossa!
Tulkaahan, rouva. Ei tarvitse pelätä, tilanne on hallinnassamme.